Nașpa!
Mamă, Dane a spus că e nașpa.
Nu spune că e nașpa, Dane.
Credeam că n-o să fie prea diferită de ultima.
Nu va fi, după ce vei despacheta.
Numai că va trebui să fac 3,000 km să-mi văd prietenii.
Îți vei face prieteni noi. Prieteni mai buni.
Iau camera cea mai mare.
Nașpa.
Ce drăguț din partea... cuiva.
Minunat. Ne-a făcut cineva plăcintă?
E foarte nașpa aici.
E un coș de baschet lângă stradă. Hai să jucăm.
Dane!
- Care naiba e problema ta? - Hai să ne jucăm.
Distracție plăcută!
Antipaticule!
- Mă joc eu cu tine, scumpule. - Las-o baltă.
Și pentru Lucas e o schimbare.
- Faci mișto de mine? - Nu fac.
Du-l în camera lui, dă-i drumul la desene animate și e în regulă.
Sau ai putea petrece tu mai mult timp cu el. Ce spui?
Dacă petrec și mai mult timp, îl strâng de gât.
Ce s-a întâmplat cu vechiul Dane,
care desene curcubeie și fețe zâmbitoare?
M-am maturizat.
Serios?
Nu te răzbuna pe Lucas, bine?
Nu este el de vină c-a trebuit să ne mutăm.
A trebuit s-o fac. N-am avut încotro.
Îmi pare rău pentru prietenii tăi,
îmi pare rău că s-a întâmplat iar,
dar chiar aș vrea să ne meargă bine.
Aș vrea să mă ajuți să ne meargă bine.
Asta înseamnă fără alte certuri și probleme la școală.
Vreau să faci mai mult bine decât ți s-a făcut.
Ce-ar trebui să însemne asta?
Înseamnă că mi-ar plăcea să fim fericiți.
Tuturor ne-ar prinde bine un plus de fericire.
Vezi? Sunt fericit. Chiar sunt.
Asta-i bine.
Nu e prea rău, nu? Crezi c-o să ne descurcăm?
Mai e o cutie în camion. Vrei s-o iei, te rog?
- Asta? - Da. Ai grijă.
Mamă!
Dane, de ce ai adus asta?
Să-l vindec pe Lucas de fobia de clovni.
- Hai taci. - Mamă, Lucas mi-a spus să tac.
Știți că vă faceți de râs în fața vecinilor?
Mai bine l-ai ajuta pe dl Hyatt să descarce cutiile, nu?
Dane, unde vrei să-ți pun CD-urile cu desene animate?
Ai dat de belea.
Care-i noutatea?
- Aia trebuie dusă la subsol, scumpule! - Bine.
- De ce îl alinți atât? - De ce, ești gelos?
- Te simți bine, puștiule? - Da.
Du-te și vorbește cu el. Și-a cerut scuze.
Am terminat-o cu el.
- Spui asta din clasa a V-a. - Știu.
Sunați-mă dacă aveți probleme,
dar nu vreau să aveți probleme, așa că vă rog să nu mă sunați.
- Vreau ca totul să meargă bine. - Ne vom descurca.
- Promiteți? Amândoi? - Promit.
Pe cuvânt de cercetaș.
Îmi pare rău să-ți spun, dar n-ai fost cercetaș.
- Dar am vrut să fiu, datorită fursecurilor. - Aia-s alții, fraierule.
Vă iubesc. Nu-ți necăji fratele, da?
- Baftă, mamă! - Mulțumesc.
Vă rog să faceți totul împreună. Dean...
Ne vedem mai târziu!
Hai să jucăm.
- Sunt ocupat. - Cu ce?
Cu nimic. Pleacă!
Hai, te aștept afară, da?
Am spus că sunt ocupat! Pleacă! N-am chef.
Niciodată nu ai chef.
Nu. Nu.
Te omor!
Bună!
Avem vecini noi!
Eu sunt Lucas. Abia ne-am mutat aici.
Bună, Lucas. Eu sunt Julie.
Mă bucur să te cunosc, Julie. Fratele meu e Dane, iar mama Susan.
E cel de acolo.
Vrei să-l cunoști pe fratele meu?
Lui Dane îi plăcea mai mult în Brooklyn.
Trebuie să plec.
Mama!
Bună, amice!
Dacă mă mai muști o dată...
Care-i problema ta, cretinule?
- Trebuia să te joci cu mine. - Serios? Vrei să mă joc cu tine?
Nicio problemă! O să mă joc cu tine.
- Mama o să se supere pe tine. - E vina ta!
Ce-i aia?
Nu știu.
Ajută-mă să mut asta.
Sunt o mulțime de lacăte!
Probabil sunt țevi sau ceva asemănător.
Sau o comoară!
Caută cheile.
Nu sunt nicăieri.
Dacă e o comoară, jumătate e a mea.
E o gaură.
E frig.
- Ce crezi că este? - Nu știu.
Bine, dă-le drumul.
- Auzi ceva? - Nu.
E foarte ciudat.
Da.
O fi vreun fel de tunel.
Spre ce?
Nu știu, dar trebuie să aibă un capăt.
Alo!
- Hei... - Ce?
- Cum de se întâmplă asta? - Nu știu.
- Ce-ai făcut? - Nimic. S-a prins de ceva.
Deci nu v-ați omorât reciproc?
Încă nu.
Ea e Julie.
Bună, Dane!
Băiatul căruia nu-i place aici.
- Vrei să vezi ce gaură avem? - Poftim?
Nimic.
Avem o gaură în podea. Nu e mare lucru.
Așa vă distrați în Brooklyn? Vă jucați cu găurile?
Ce este?
- Gaura noastră. - Nu suntem prea siguri.
Bună, Charlie. Ce părere ai?
Lui Charlie nu prea îi place gaura.
Nu-i putem vedea capătul.
E un spațiu închis.
Uite.
Asta a fost ciudat.
Bine...
Cât de tare e!
- Înregistrează? - Da.
Așa cred.
Ce crezi că va filma?
Nu știu.
Ar putea fi un mormânt subteran sau catacombe, nu?
Catacombe în Bensonville? Chiar mă îndoiesc.
Cred că e o groapă foarte adâncă, săpată de înspăimântătorul Carl.
- Cine-i înspăimântătorul Carl? - Tipul care locuia aici.
Acum locuiește într-o fabrică veche, în cealaltă parte a orașului.
Ia să vedem cum arată interiorul găurii.
- Înregistrează? - Da.
Așa cred.
Ți-am spus că nu e nimic acolo. E o simplă gaură.
O groapă fără fund, în subsolul casei noastre. Are vreo logică?
Ai văzut asta?
Uite acolo. Vezi? E un nor.
Sau... orice.
O lumină ce pătrunde prin vreo crăpătură.
Sau extratereștri.
Sau un ou. Sau un ou extraterestru.
De unde le scoți? Nici măcar nu e...
- Bună, băieți! - Bună, mamă!
- Ne uitam un pic la TV. - Super!
Ce-i aia?
Nimic. O emisiune stupidă. Tocmai voiam să închid.
- Ea e Julie, vecina noastră. - Bună, Julie.
Bună!
Am cumpărat mâncare chinezească. Ți-e foame?
Mulțumesc, dar eu trebuie să plec.
Mama probabil crede c-am venit la vecini după droguri.
Ne vedem mai târziu.
- Mi-a făcut plăcere să vă cunosc. - Și mie.
- Pa, Lucas. - La revedere!
Poți să spui că e un oraș sigur.
- Ce-ați făcut toată ziua? - Am găsit o super...
Nimic.
Am pierdut vremea aiurea. Cum e la noul serviciu?
Bine. Stai o clipă...
M-ai întrebat ceva despre viața mea?
Doamne! Uite ce politicos ești după câteva zile într-un orășel mic.
- Am auzit ceva. - Ce anume?
- De ce azi? - Pentru că azi e înscrierea, dragule.
Am făcut schimb de tură la spital pentru asta.
Te rog să stai nemișcat. Am întârziat.
Dane de ce nu trebuie să meargă?
Pentru că la școala mea nu se doarme și nu se bea din cănițe cu maimuțoi.
Taci, fraiere!
Asta sigur n-a auzit-o de la Buretele Bob.
Dane nu merge pentru că înscrierea la școala lui e săptămâna următoare.
Ce planuri mai ai pentru azi, în afară de a crea probleme?
Mă gândeam să-mi arate Julie orașul. O să dureze cam... 10 minute.
Te rog să te întorci până la ora 16:00. Trebuie să plec la serviciu. Mulțumesc.
Hai să mergem, scumpule.
- Ești gata, tigrule? - Bensonville, sosim!
- Nu prea seamănă cu Brooklyn, nu? - Nu prea.
Acolo ai locuit toată viața?
Nu, m-am născut în Queens.
Apoi ne-am mutat în Philadelphia, Boston,
Washington și Brooklyn.
Am stat și în Jersey, dar abia îmi mai amintesc.
- Te mai deranjezi să despachetezi? - Da, de fiecare dată.
Mama mereu spune că fiecare mutare va fi ultima.
- Pare să fie drăguță. - Da.
- Tatăl tău unde e? - Nu am tată.
Îmi pare rău.
Parc de distracții? Pe bune? Putem merge acolo?
Nu-mi place locul acela. Și oricum nu e deschis.
Vremea este variabilă, după cum observi.
În rest nu e deloc rău aici.
Școala e foarte aiurea, dar la fel e și în Brooklyn, nu?
Da.
Ai devenit celebru.
Majoritatea oamenilor se mută din Bensonville, nu invers.
Serios?
Cum ți se par burgerii din Bensonville?
Cum sunt prin comparație cu cei din Brooklyn?
Foarte buni.
- Asta pentru că-s din carne de veveriță. - Serios?
Era o glumă!
- Medalionul e de la iubitul tău? - De ce? Ești gelos?
E de la o prietenă.
Deci... de ce vă tot mutați?
Fără vreun motiv anume.
De obicei lumea nu se mută de colo-colo prin țară fără niciun motiv.
Nu știu.
Mama caută mereu un serviciu mai bun și locuri în care Lucas să poată...
Nu știu. Nu e niciun motiv.
Când te rog să fii acasă până în ora 16, fii acasă până în ora 16!
Vino acasă, te rog. Trebuie să plec la serviciu.
Ascultă-mă, dragule, trebuie să plec la serviciu.
Dane va veni imediat. Îți promit.
Bine? Să fii cuminte. Te iubesc!
- Te iubesc, dragul mamii! - Și eu te iubesc.
Misiune eșuată...
Bine, Dane, lasă că vezi tu!
E totul în regulă?
La naiba!
Așteaptă o clipă.
Nu e amuzant!
Dane!
E cineva?
Julie, ce faci aici pe întuneric?
Te ascunzi de iubitul tău?
Hai să plecăm de aici.
E cineva?
Sunt Lucas Thompson!
Ce-i cu tine?
M-a urmărit.
Ce?
Chestia aia, păpușa clovn.
Era peste tot și încerca să intre aici.
Nu!
Era acolo.
Mă fugărea.
Te fugărea o păpușă?
Cea pe care mi-ai pus-o pe pat.
Lucas, nu știu despre ce vorbești. Nu ți-am pus niciun clovn pe pat.
Ba da, mi-ai pus.
Regret că nu mi-a venit ideea, dar nu ți-am pus.
Dar... era acolo.
- Pe trepte? - În patul meu.
Apoi l-am pus la tine în pat, să te sperii,
după care era acolo jos.
Știi ceva?
Ai tot felul de prostii în cap, pe care nu vreau să le aflu,
dar orice ar fi, clovn sau nu, nu e acolo.
Ba e pe undeva pe acolo!
Bine, hai să ne uităm.
Era aici.
Îmi irosești timpul. Nu e aici.
Cine naiba e aia?
- E vreo prietenă de-a ta? - Nu am niciun prieten.
Bună, fetițo. Te-ai rătăcit?
Nu vreau să mor.
Dane, las-o să plece.
- Ai închis ușa când ai venit acasă? - Nu îmi amintesc.
El e?
- N-ați văzut o fetiță pe aici? - Taci.
- O fetiță? - Îi curgeau lacrimi de sânge din ochi.
- Poftim? - Se pictase pe față, nu vă faceți griji.
- Scuzați deranjul. Mulțumesc. - Bună, Dane!
Mă duc să verific sus. La naiba!
Taci!
Care-i treaba cu fetița asta?
- O cunoașteți? - Nu.
- Nici pe clovn nu-l cunosc. - Care clovn?
Niciunul.
A visat urât aseară și e speriat. Se teme de clovni.
Ba nu.
Dar fetița a fost... a fost la voi în casă?
- A spus că nu vrea să moară. - Știi ceva, amice?
Nu trebuie să răspunzi chiar la toate întrebările.
Chiar n-am chef.
Dane.
- E cineva? - Dane, te rog...
- Trebuie să fie acolo, nu? - Dane, închide-o.
Ești nebun?
Nu știu. Toți am văzut asta, nu?
Dacă te referi la o fetiță care s-a târât în gaura fără fund,
da, cred că toți am văzut asta.
O fi vreun fel de pasaj pentru morți.
De ce o fi intrat fetița acolo?
Aș prefera să știu ce căuta în toaleta barului.
- O fi o gaură de vierme? - O ce?
O gaură de vierme. Un portal între universuri.
- Doamne... - Ce?
Nu mai citit atât. Devii un mic tocilar.
E băiatul cu pizza.
Bună.
Mulțumesc.
- Ceva nou? - Nu.
- Când vine mama acasă? - Pe la miezul nopții.
- Ar trebui s-o suni. - Proastă idee.
S-ar speria și ar veni imediat acasă.
Mie mi-ar conveni. N-ai nimic împotrivă, nu?
Nu. Adică... dar...
Ar trebui să aflăm despre ce e vorba înainte să spunem ceva.
Știu ce aveți aici. Aveți un pasaj spre iad la voi în casă.
E foarte mișto!
Ce-i cu tine?
Probabil n-aș înțelege, așa-i? Bine, grozav...
Ascultați-mă, e destul de târziu, nu mai stați prea mult timp aici.
Iar voi doi.... tu trebuie să te duci acasă.
Dane, să faci curat aici, te rog.
Dumnezeule mare!
Ce facem acum?
Cred că nimic.
Dacă fetița vine în camera mea diseară?
Vom încuia ușa.
Unde ai pus lacătele?
Nu le-am atins.
Unde or fi?
Să știți că viața era incredibil de plictisitoare înainte să vă mutați aici.
Trebuie să plec. Pa, băieți.
- Bună, mamă.! - Bună, băieți!
El e doctorul Newman. E un coleg de la spital.
Spuneți-mi Travis.
- Bună. - Bună.
Ce făceați acolo? Vă jucați de-a războiul?
Da, cam așa ceva.
Dar ne-a cam trecut ora de culcare, nu-i așa, mămică scumpă?
Vreți o gustare înainte de culcare? Vă este foame?
Noapte bună, băieți. Vă iubesc!
- Noapte bună, dragilor! - Mă bucur că v-am cunoscut.
Îmi cer scuze pentru Dane.
- Nu prea acceptă ideea ca eu să... - Nu trebuie să-mi explici. Înțeleg.
Tatăl lui nu-i un om prea amabil.
Probabil m-am măritat prea repede și am rămas prea mult timp căsătorită...
Susan. Nu-i nimic.
Crezi că se vor căsători?
Taci.
Bună!
Dane!
- Dane! - Vin.
- Bună! - Ce faci?
Am văzut-o pe mama ta plecând. Credeam că mă așteptați.
Știi ceva? Nu vreau s-o mutăm azi.
- De ce nu? - Nu știu.
Ai uitat unde locuiești acum? Ce altceva crezi că ai de făcut aici?
Cred c-ar trebui să vedeți ceva!
Ea o fi mutat-o?
Da, cred că nu-i place să fie închisă.
Sau s-o fi enervat Satan că i-am blocat drumul spre iad.
E puternic!
E a ta?
Nu.
Să vedem cum se descurcă Satan cu aceste cuie.
Deci... Acum ce facem?
Aflăm de ce gaura asta se află în subsolul nostru.
Ciudatul de care spuneai mai devreme, oribilul Freddy...
- Înspăimântătorul Carl? - Da.
Unde-i fabrica aia?
PROPRIETATE PARTICULARĂ ACCESUL INTERZIS
E încuiat.
Hai să mergem acasă.
Cineva a mai făcut asta și înainte.
Da, cineva a avut și probleme din cauza asta.
Suntem în Bensonville. Ce vor face, vor trimite un polițist?
De unde știi unde mergem?
Bensonville e terenul meu de joacă, prieteni.
- Deci acest oribil Freddy... - Înspăimântătorul Carl!
În fine, cum l-o chema. E cam nebun, nu?
Așa cred. Părea destul de normal, dar...
Nu știu. O mai lua și razna, îl auzeam țipând uneori.
Iar într-o zi a dispărut și s-a mutat aici.
- Îți plac? - E foarte frig aici.
Sunt o mulțime de becuri!
- El e? - Da.
Carl!
Carl. Bună. Sunt Julie.
- Mă mai ții minte? Eram vecini. - Da, știu.
Îmi cer scuze că vă deranjez, vreau să vă întreb despre fosta casă.
- Ce-i cu ea? - Hai să plecăm.
Eu sunt Dane. Acum locuiesc în acea casă.
V-am găsit gaura, și...
- Ați descuiat lacătele? - Da.
Nu trebuie să descuiați lacătele.
Încercăm să aflăm unde duce sau ce este înăuntru.
Întunericul. L-ați văzut, nu?
- L-ați văzut? - Nu.
Am văzut o fetiță, bine? Relaxează-te.
Nu, nu. V-a văzut.
Nu trebuia s-o deschideți. La naiba, de ce ați deschis-o?
Voiam să vă întrebăm dacă dumneavoastră ați săpat gaura și...
Nimeni n-a săpat-o!
Gaura e acolo de la crearea lumii.
Acum va veni după noi. Întunericul va veni după noi toți.
Va veni după tine!
Te va omorî.
- Bine. - Vine după noi toți.
După toți!
Vine după mine.
Va veni întunericul?
- Despre ce vorbește? - Nu știu.
Mai bine nu vorbeam cu el.
Ce ați făcut astăzi?
Teste școlare.
Și v-ați distrat?
Se pare că doar eu voi vorbi în seara asta.
Ce părere aveți dacă ați avea casa doar pentru voi o zi, două?
Ar fi rău.
Mi s-a oferit să fac un curs la un spital din afara orașului.
Dacă primesc o diplomă, obțin mai mulți bani.
- Primești suficienți bani. - Mai ales că mănânci puțin.
Va merge și acel doctor?
- Da, cred că va fi și el acolo. - Ne descurcăm.
- Distracție plăcută! - Vor mai fi și alți colegi de la spital.
- Sigur. - Da, sigur.
- De ce nu pot veni cu tine? - E doar pentru personalul spitalului.
Și-n afară de asta, vreau să rămâi să ai grijă de casă în locul meu.
Nu vreau să am grijă de casă. E o gaură...
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Ne descurcăm. Distracție plăcută!
Dacă vrei, rămân acasă.
- Vreau să rămâi acasă. - Nici eu nu vreau să plec.
Ce ar trebui să fac?
Nu înțeleg.
După tot ce s-a întâmplat,
după ce i s-a întâmplat lui Lucas, este...
- Nu toți bărbații sunt ca tatăl tău. - De unde știi?
Pentru că tu nu ești.
Nu ești ca el.
- Nu ne poate fi mereu frică. - Nu mi-e frică.
N-am terminat!
Încă nu!
Nu am terminat!
- Ce cauți? - Caietul de desen.
Mai bine te-ai uita după fete.
Stai aici.
E cineva?
Chiar a dispărut?
- Ești sigur? - Da.
Poate ar trebui să ne găsim altceva de făcut.
Am putea înota acasă la mine.
Hai în apă.
Hai să uităm pentru moment.
Seamănă cu o mână.
Mâna cui?
Hai să facem saltul bombă. Să-l stropim pe fratele tău.
Cel care stropește mai mult, câștigă!
- Haide! - Vin.
Gata?
- Ai văzut? - Frumos salt, amice!
Vino, Dane. Lasă un pic în pace gaura aia.
Nu mă îngrijorează, încerc să-mi dau seama ce-i cu ea.
Nu mai compara desenele. Du-te acasă și sari în gaură.
Sau ți-e teamă c-o să pierzi?
Frumos salt!
- Cine era aici? - Nimeni.
- Probabil sunt pașii tatălui meu. - Da?
Charlie.
Era să mă omori, cuțulică.
Lucas!
N-ai nimic.
- Te simți bine? - M-a tras clovnul.
Păpușa e în piscină. M-a prins.
A vrut să mă tragă în gaură.
- Ți se agățase piciorul de... - Nu!
E acolo! Mă trăgea!
M-a speriat. Nu-mi mai dădea drumul.
- Îl duc acasă. - Îmi pare rău, Lucas.
- Alo. - Bună. Cum se mai simte?
Doarme de când ne-am întors.
Vă pot ajuta cu ceva?
Nu, ne descurcăm. Mama nu-i acasă, știi cum e.
Sună-mă dacă ai nevoie de mine, da?
Bine, mulțumesc. Pa.
Penitenciarul din New Jersey
Bună, băiete!
Taci. E cineva în casă.
Stai aici.
Dane...
Dane!
Salut, băiete. Cum te cheamă?
- Lucas. - Poți să cobori, Lucas?
- Tu ai sunat? - Nu. Cred că fratele meu.
- A spus că e cineva în casă. - Fratele tău ți-a spus cine anume?
Caut această persoană.
Cea din dreapta.
N-aș vrea să pățească ceva.
Crezi că asta a văzut fratele tău?
- Parcă ți-am spus să stai aici. - E jos.
- Ce? - Mi-a data sta.
- Unde te duci? - Unde crezi?
Ai spus că niturile îi vor ține acolo, că nu vor mai putea ieși.
Julie ...
Al meu s-a rupt.
Tati!
Nu-l chema! Ne va spune să ne culcăm.
Vreau să stăm treze, să ne jucăm.
Julie.
Salvează-mă, Julie.
Julie.
Nu e reală! Nu poate fi reală!
E moartă! N-are cum să fie reală!
- Cine? - Annie... Annie Smith.
Eram cele mai bune prietene. Făceam totul împreună.
Ce s-a întâmplat?
Am lăsat-o să cadă.
- Julie! - Știu ce trebuie să fac!
- Rămâi acasă. - Nu vreau să stau în casă!
Atunci stai în curte!
Annie!
Julie!
Julie, ce faci?
Julie!
Doamne!
Ai crescut mare, Julie.
Știu.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Suntem împreună. La fel ca înainte.
M-ai lăsat să cad!
Nu!
Ține-te!
Annie, ține-te!
- Trebuia să mă salvezi! - Știu. Asta am vrut!
Dar n-ai făcut-o. Stăteai și plângeai.
Chiar și când ne-a auzit polițistul. Chiar și când a căzut și el.
Am încercat!
- N-am reușit. - M-ai lăsat să mor.
Îmi era frică. Îmi era foarte frică.
- Acum nu îți mai e frică? - Nu.
Nu îmi mai este.
Asta-i bine.
Julie!
Adio, Julie.
Lucas.
Dane?
Unde ești?
Sunt la subsol. Vino!
Dane!
Sunt aici.
Te căutam.
Vrei să mă enervezi?
Încetează!
Prima aruncare!
Chiar nu îmi plac clovnii.
- Cred că e vorba de propriile temeri. - Ce?
Te uiți în gaură, iar aceasta ți le află.
Dă viață temerilor tale.
Lui Lucas îi e frică de clovni,
pe tine te speria ce se întâmplase cu Annie și polițistul.
Dar pe tine?
Ți-am spus deja. Nu mi-e frică de nimic.
- Și nici ție, nu? - Nu, dar nu vreau să dorm aici azi.
Puteți să dormiți la mine. Pe părinții mei nu îi deranjează.
Da!
Îți aduc eu lucrurile, da?
Înfricoșătorul Carl mereu vorbea despre întuneric.
Poate a venit după el.
- Ce-i cu desenele astea de pe jos? - Sunt un puzzle.
M-am gândit că o să indice ceva, dar nu reușesc să-l rezolv.
Probabil se potrivește acolo... Nu știu.
Cum ți se pare aici?
Da, se potrivește.
Oare aici?
Încercăm.
Da.
Așa.
Seamănă cu un...
- bărbat masiv... care... - Lucas!
Lucas!
- Ce s-a întâmplat? Unde-i Lucas? - L-a luat tata.
Poftim?
Lucas!
- Dane, despre ce-i vorba? - E numai vina mea.
L-a luat pe Lucas jos. Trebuie să mă duc după el.
Ce? Nu are capăt!
Nu are fund, îți amintești?
Ceva trebuie să aibă.
- Parcă spuneai că nu ai tată. - Nu am.
Am un ticălos închis într-o închisoare din New Jersey.
Pentru că-i plăcea să bea în fiecare seară și să ne bată măr.
E acolo de când Lucas era mic.
Tot ce știu e că de fiecare dată când primeam o scrisoare din închisoare,
trebuia să ne mutăm, să nu ne găsească.
Nu înțeleg. Dacă e în închisoare, cum poate fi și aici?
Cred c-am aflat și de ce îmi este mie frică, nu?
Dane!
- Lucas! - Dane! În spatele tău!
- Ce? - E chiar în spatele tău!
...în închisoarea din New Jersey.
Nu toți bărbații sunt ca tatăl tău.
- ...închis în închisoarea din New Jersey. - Te căutam, băiete.
Știu, numai că... Tatăl lui e un om foarte rău.
Ne-am căsătorit de foarte tineri, am rămas căsătoriți prea mult timp...
E acolo de când Lucas era mic.
Tatăl lui era foarte neplăcut. Îi plăcea să bea și să...
Lucas.
- De unde știai că sunt aici? - Și eu mă ascundeam în dulap când eram mic.
Parcă spuneai că nu îți este frică de nimic.
Am mințit.
- Atunci n-ar fi trebuit să vii. - De ce?
Pentru că asta a și vrut.
A spus că m-a luat ca să vii după mine.
Unde sunteți, copii?
Înfricoșătorul Carl avea dreptate.
- Ne va omorî. - Uită-te la mine.
Nu voi lăsa să se întâmple asta. Bine?
Bine.
Voi ați vrut-o!
O să vă dau o lecție pe care nu o veți uita!
Lasă-ne în pace!
Dane...
Du-te! Încearcă să urci până sus!
- Ce? - Du-te!
Bun venit acasă, băiete.
Știam c-o să te găsesc în același dulap.
Ca atunci când l-ai lăsat pe fratele tău să ia bătaie în locul tău.
Nu este adevărat.
Îți amintești mâna lui?
Ai auzit osul rupându-se?
Nu știam ce urma să faci. Nu știam c-o să-l bați.
Sigur că știai. Dar ți-a fost frică.
Nu mi-e frică de tine.
Dacă nu-ți era frică, nu te aflai aici.
- Toată viața ți-a fost frică. - Nu îmi mai este.
Nu-mi poți face niciun rău.
Spune-mi, băiete, te-a durut?
Știu că nu ești chiar atât de mare.
Păreai mare pentru că eram mic.
Nu dădeai în noi pentru că erai rău.
Erai speriat, nu? Ție îți era cel mai frică.
Ți se pare că sunt speriat?
Dar eu?
Temerile tale se risipesc, băiete. Ce anume a mai rămas?
Hai să aflăm.
Bravo!
Așa tată, așa fiu.
Nu semăn deloc cu tine.
Dane!
- Frumoasă cățărare, prietene! - Mulțumesc.
Te simți bine?
- S-a dus, nu-ți mai face nicio grijă. - Bine.
Cine s-a dus?
- Nimeni. Ne prosteam și noi. - Da?
- Ce-i asta? - O simplă gaură.
- O simplă gaură? - Stai! Stai! Stai!
Ce-i asta?
Un simplu canal cu țevi.
Nu e pentru copii.
Da, să-l închidem. Așa e mai sigur.
Bună, puștiule! Ce veți mai face acum?
Vom juca un baschet nocturn,
dar cred că lui Lucas îi este prea frică să iasă afară noaptea.
- Mie-mi sună a provocare! - Se acceptă!
Jucăm doi contra doi? Noi două contra băieților?
- Categoric. - În regulă! Haideți să jucăm!
Mamă, ai vreo temere? Există ceva care te sperie?
Dinozaurii, păianjenii, ouăle extraterestre?
Sună foarte terifiant, dar când eram mică,
îmi era teamă că se ascund monștri sub patul meu.